‫- בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫- שמונה-עשר במאי 1965 -‬
‫- שדה התעופה לה בורז'ה‬ ‫פריז, צרפת -‬
‫איך היה בדמשק?‬
‫אני צריך לדבר עם ראש ממשלת ישראל.‬
‫תודה.‬
‫- בית משפחת כהן‬ ‫בת ים, ישראל -‬
‫- משרדי המוסד‬ ‫תל אביב, ישראל -‬
‫הלו?‬
‫שמענו מהצפרדע?‬
‫כן.‬
‫- הגטו היהודי‬ ‫דמשק, סוריה -‬
‫רבי אנדיבו?‬
‫כן.‬
‫בוא איתנו.‬
‫תודה שבאת בשעה כזאת.‬
‫- אשתי היקרה נדיה -‬
‫- בניין רדיו דמשק‬ ‫דמשק, סוריה -‬
‫כאן ג'ורג' סייף, רדיו דמשק.‬
‫לפני דקות ספורות נשיאנו האהוב, ‬
‫אמין אל-חאפז, ‬ ‫ביקש ממני לקרוא את ההודעה הבאה.‬
‫המרגל הציוני אלי כהן...‬
‫יפה מאוד.‬
‫עכשיו תחתום.‬
‫ילדי האומלל, ‬
‫אינך זוכר מה שמך.‬
‫אינך יודע מי אתה.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- שש שנים קודם לכן -‬
‫- המשביר‬ ‫תל אביב, ישראל -‬
‫בעלי, ‬
‫אני אוהבת אותך יותר מכל דבר בעולם.‬
‫אבל אם תחזור הביתה מאוחר היום, ‬ ‫ארצח אותך. נדיה.‬
‫כמה זה עלה?‬
‫לא עניינך.‬
‫זה יקר מדי בשבילי.‬
‫שום דבר לא יקר מדי בשבילך, אהובתי.‬
‫עכשיו תזדרזי, שלא תאחרי.‬
‫זה היה זול. קניתי את זה ב...‬
‫בחצי מחיר.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫היי, מה קרה?‬
‫עוד תקיפה בצפון.‬
‫...נזק כבד בטבריה, ‬
‫בגבול ישראל-סוריה.‬
‫ראש הממשלה הישראלי בוחן את ההריסות.‬
‫יישוב חקלאי זה, המכונה קיבוץ, ‬
‫ממוקם באזור ששתי המדינות‬ ‫תובעות עליו בעלות.‬
‫המצב התלקח במהירות‬
‫כאשר הסורים פתחו באש, לפי החשד, ‬ ‫על חקלאים ישראלים בטרקטורים.‬
‫ישראל השיבה מלחמה בטנקים, מרגמות ומטוסים.‬
‫לא חייבים ללכת.‬ ‫-לדברי הסורים, שבעה ישראלים נהרגו...‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-וחמישה מטוסי קרב הופלו.‬
‫לדברי ישראל, שישה מטוסי מיג סוריים הופלו.‬
‫מישראל נמסר הסרטון הבא, ‬ ‫שבו נראה לכאורה הקרב האווירי....‬
‫והילדים. כלומר, הילדים.‬
‫זה נורא כל כך. באמת.‬
‫אמרו כמה הרוגים היו?‬
‫כלומר...‬ ‫-הנה את.‬
‫היי.‬ ‫-חיפשתי אותך כל הלילה.‬
‫אני עם נדיה. זוכר אותה?‬
‫נדיה!‬ ‫-היי.‬
‫היי!‬ ‫-שלום.‬
‫את יודעת שאשתי מאוהבת בך, כן?‬
‫תודה רבה.‬ ‫-כאילו, בחייך.‬
‫אפשר לקבל סודה עם לימון, בבקשה?‬
‫אריק, זה אלי.‬
‫בעלה של נדיה.‬
‫אלוהים.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אני...‬ ‫-ברצינות, אריק?‬
‫ברצינות?‬
‫לא...‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫לא, אני ממש נבוך.‬
‫ברוך הבא.‬
‫בבקשה, אל תדאג.‬
‫זה בגלל הווסט.‬ ‫-לא.‬
‫הכול בסדר. וכדי להוכיח לך, ‬
‫אביא לכולנו סודה.‬
‫לא.‬ ‫-אני אבוא איתך.‬
‫לא.‬
‫עם לימון.‬
‫"הילדים!‬
‫הילדים, אני...‬
‫אני דואגת כל כך לילדים."‬
‫טוב, די.‬
‫זה לא יפה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫היה נחמד מצידם להזמין אותנו.‬
‫הם הזמינו אותנו כדי להוסיף צבע‬ ‫למסיבה שלהם, נדיה. זה הכול.‬
‫איזה צבע?‬
‫חום.‬
‫אל תתחיל.‬
‫זה לא נכון. היא הזמינה אותנו‬ ‫כי היא מחבבת אותי. אנחנו חברות.‬
‫חברות? את מתקנת את השמלות שלה.‬
‫את עובדת אצלה, זה הכול. את המשרתת שלה.‬
‫העלבתי אותך?‬
‫נדי?‬
‫לא אמרתי שאתן לא חברות‬ ‫או שהיא לא מחבבת אותך.‬
‫זה בדיוק מה שאמרת.‬
‫אתה חושב שבגלל שיש להם כסף, הם...‬ ‫-לא בגלל זה.‬
‫בגלל שהם מתנשאים עלינו.‬
‫מי?‬ ‫-כולם.‬
‫עם המסיבות המטופשות שלהם‬
‫והמוזיקה הילדותית שלהם.‬
‫אין להם מושג מה עשיתי במצרים.‬
‫הם חושבים שאני סתם עוד מהגר.‬
‫אם לא תספר, איך הם ידעו?‬
‫אתה יושב בשקט בפינה ומצפה שכולם ינחשו.‬
‫הם יכולים לשאול.‬
‫את יודעת מה הם רואים כשהם מביטים בי?‬
‫אני יודעת מה אני רואה.‬
‫הם רואים ערבי.‬
‫זה הכול.‬
‫יהודי, כן.‬
‫אבל רק ערבי.‬
‫אתה הערבי שלי.‬
‫בואי.‬
‫אלי.‬
‫אפשר לבקש טובה?‬
‫כן.‬
‫תביא לי סודה עם לימון?‬
‫- קיבוץ עין גב‬ ‫גבול ישראל-סוריה -‬
‫תתכופפו!‬
‫להתכופף!‬ ‫-תתכופפו!‬
‫כולם להתכופף!‬
‫כולם!‬
‫- משרד ראש הממשלה‬ ‫ירושלים, ישראל -‬
‫איני מוכן עוד‬ ‫לקבור את בנינו ואת בנותינו...‬
‫סיגריה?‬
‫הפסקתי לעשן.‬
‫אני רוצה לדעת מה זה!‬
‫אם אין לך התשובות הנכונות בשבילי, ‬
‫אמצא מישהו שיכול לתת לי אותן.‬
‫יעקב, אי אפשר להמשיך ככה.‬
‫אי אפשר!‬
‫תמצא פתרון!‬
‫צריך לשלוח לשם מישהו בהקדם האפשרי.‬
‫זה לא עובד ככה.‬ ‫-אז מעכשיו זה יעבוד ככה.‬
‫אין לנו שם אף אחד שיספק לנו מידע.‬
‫אנחנו עיוורים וחירשים.‬
‫אני מבין, אבל מה שאתה מבקש לוקח זמן.‬
‫כמה זמן?‬
‫הסורים אינם המצרים.‬
‫הם פרנואידים, חשדנים.‬
‫לבנות סיפור כיסוי אמין, לאמן סוכן...‬
‫לפחות שנתיים.‬
‫יש לך חצי שנה, לא יותר.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫אתה רוצה להיכנס לשם ולהגיד לו את זה?‬
‫אני איכנס איתך. בוא.‬
‫תודיע לי ברגע שתמצא מישהו מתאים.‬
‫טעינו טעות כזאת בעבר.‬
‫בוא איתי, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫בוא, טוב?‬
‫אני לא אמור להראות לך את זה.‬
‫נתן.‬
‫זה בסדר.‬
‫בחמשת החודשים האחרונים היו‬ ‫ארבע התקפות מהגולן הסורי על הכפרים שלנו.‬
‫ההתקפות מסלימות.‬ ‫-אני יודע.‬
‫תשתוק ותקשיב!‬
‫תצלומי האוויר האלה‬
‫שקיבלנו מידידינו האמריקנים‬
‫מראים לנו את המיקום המדויק‬ ‫שממנו הסורים יורים.‬
‫ומהן הנקודות האלה?‬
‫תגיד לי אתה.‬
‫כלים כבדים, זה בטוח.‬
‫טנקים?‬
‫דן...‬
‫התמונות האלה צולמו שעה לפני...‬
‫ולאחר ההתקפה האחרונה.‬
‫אין נקודות.‬
‫לאן הן נעלמו?‬
‫אולי מתחת לאדמה, אבל לא ברור.‬
‫אז ההתקפות האלה...‬
‫אלוהים, הן לא אקראיות.‬
‫זו הסחת דעת.‬
‫הסורים מנסים להסיט את תשומת ליבנו.‬
‫כן.‬
‫למה? מה הם מתכננים?‬
‫אנחנו לא יודעים מה הם בונים.‬
‫אבל אני מבטיח לך‬
‫שלא נאהב את זה.‬
‫הגולן הוא אחד האזורים השמורים ביותר בעולם.‬
‫הסורים לא נותנים לאיש להיכנס, ‬ ‫אפילו לא לאזרחים שלהם.‬
‫אנחנו זקוקים לעיניים ואוזניים מעבר לגבול.‬
‫אני מבין, אבל...‬
‫לאזרחי המדינה יש זכות‬ ‫לחיות בשלום ובביטחון.‬
‫בארץ הזאת, ‬
‫צריך לשלם מחיר על הזכות הזאת.‬
‫ולפעמים המחיר גבוה, ‬
‫כידוע לך.‬
‫תקשיב, לפני שתסרב, ‬
‫תחשוב על כל האנשים שאנחנו אחראים לביטחונם.‬
‫לא אדם בודד.‬
‫- משרדי המוסד‬ ‫תל אביב, ישראל -‬
‫תראה לי את זה שוב.‬
‫משהו מעניין?‬
‫ההורים נולדו בחלב, ‬
‫הוא גדל באלכסנדריה, ‬
‫עלה לישראל לפני שלוש שנים.‬
‫ניסה להתקבל למוסד פעמיים.‬
‫ולמה פסלנו אותו?‬ ‫-אנחנו לא אוהבים מתנדבים.‬
‫להוט מדי.‬
‫וגם בגלל אחיו, ‬
‫מוריס כהן, אנליסט, דסק מצרים.‬
‫הוא הבריח יהודים ממצרים לישראל.‬
‫זה טוב.‬ ‫-כן, וביניהם כל בני משפחתו.‬
‫הוא הצטרף אליהם רק כעבור שנים. נשאר לעזור.‬
‫כן...‬
‫נעצר בחשד למעורבות בפרשת לבון.‬
‫אז יש לו תיק פלילי במצרים.‬
‫בסדר. אני אמשיך לחפש.‬
‫לשלוח את כולם הביתה?‬
‫לסגור את הדלת?‬
‫חשבתי שהפסקנו לעשות את זה.‬
‫אמרת משהו בקשר לבעלך.‬
‫זמנים נואשים מצדיקים פעולות נואשות.‬
‫פשוט תביאי לי קפה.‬
‫ותסגרי את הדלת.‬
‫הלו?‬
‫גברת בורק, ‬
‫סליחה שאני מתקשר בשעה כזאת.‬ ‫ניסיתי לתפוס אותך מוקדם יותר.‬
‫מדבר...‬ ‫-אני יודעת מי אתה.‬
‫בבקשה, אל תתקשר לכאן שוב.‬
‫- אליהו כהן -‬
‫- אלנבי 56, 16:00, קומה שלישית -‬
‫זה הוא?‬
‫תסביר לי שוב מה המטרה של זה.‬
‫אני יכול ללמד כל אחד לשדר מידע, ‬
‫להכין פצצה, ‬
‫לאמץ זהות בדויה.‬
‫אבל לסוכן אמיתי יש אינסטינקטים.‬
‫את זה אי אפשר ללמד.‬
‫יש לך את זה או לא.‬
‫אז נתת לו את הכתובת הלא נכונה?‬
‫סוכן צריך להרגיש שמשהו לא בסדר, ‬
‫שמישהו צופה בו.‬
‫אבל יש עשרות חלונות נוספים שצופים לרחוב.‬
‫ואפילו אם הוא יודע שזה מבחן, ‬
‫איך הוא יכול לדעת ש...‬
‫לא ייאמן.‬
‫לקח לו יותר מדי זמן.‬
‫אתה יודע מי אנחנו?‬
‫כן.‬
‫אם אני צודק, ניסיתי להתקבל כבר פעמיים.‬
‫ודחיתם אותי פעמיים.‬
‫הנסיבות השתנו.‬
‫אנחנו רוצים להציע לך הזדמנות‬ ‫לעשות משהו משמעותי בחיים שלך.‬
‫אתה מגדיר את עצמך פטריוט?‬
‫אני אוהב את המדינה הזאת בכל ליבי.‬
‫אילו המדינה שלך ביקשה שתתפטר מהעבודה, ‬
‫היית מסכים?‬
‫לשם מה?‬
‫אילו המדינה שלך ביקשה שתתפטר מהעבודה, ‬
‫היית מסכים?‬
‫כן.‬
‫אילו המדינה שלך ביקשה‬ ‫שתשקר לחבריך, לבני משפחתך, ‬
‫לאשתך, ‬
‫היית מסכים?‬
‫כן.‬
‫אילו המדינה שלך ביקשה שתסכן את חייך, ‬
‫היית מסכים?‬
‫כבר עשיתי זאת.‬
‫השיחה הזאת אינה היפותטית.‬
‫מחר בבוקר תקום, ‬
‫תארוז ארוחת צהריים, ‬
‫תיפרד מאשתך בנשיקה‬
‫ותבוא לכאן בלי לספר לאיש.‬
‫תתחיל לעבוד איתי ועם הצוות שלי.‬
‫בימים הבאים נעביר אותך סדרת מבחנים, ‬
‫ואם תעבור בהצלחה, ‬
‫תתחיל באימונים.‬
‫אם לאחר מכן נחליט שאתה מתאים, ‬
‫אולי נשכור אותך.‬
‫לאיזו מטרה?‬
‫מה?‬
‫שוב!‬
‫אני רוצה להרוג את המכונה הזאת‬ ‫לפני שהיא תהרוג אותי.‬
‫תודה.‬
‫בואי איתי.‬
‫מה?‬
‫אלי, לא. אני לא יכולה.‬
‫באמת, אני חייבת לסיים את השמלה.‬
‫אחר כך.‬ ‫-אלי, בחייך.‬
‫אחר כך.‬
‫מעקב.‬
‫שני סוכנים עוקבים אחרינו כרגע.‬
‫הם עקבו אחרינו זה זמן מה.‬
‫אני רוצה שתזהה אותם‬ ‫לפני שנגיע לדוכן המיצים.‬
‫אל תיתן להם לראות שאתה יודע, ‬ ‫ככה תשמור על יתרון.‬
‫זיג-זג.‬
‫בכיוונים שונים.‬
‫שנה את דפוס ההליכה, ‬
‫ובדוק את ההשתקפויות בכל הזדמנות.‬
‫תמשיך ללכת.‬
‫T-55, רוסי.‬
‫משלב תותח עוצמתי‬ ‫בעל יכולת שיגור לטווח רחוק ביותר.‬
‫מיג 17, רוסי.‬
‫בדגם הזה יש כנפיים וזנב מטוס חדשים לגמרי, ‬ ‫דקים יותר ומשוכים לאחור, ‬
‫למהירות טיסה המתקרבת למאך אחת.‬
‫אז...‬
‫מי?‬
‫לא מספיק טוב. שוב.‬
‫אתה לא מתרכז.‬
‫המטרה שלנו היא 25 מילים בדקה.‬
‫תתחיל.‬
‫- אוקטובר -‬
‫מהר יותר!‬
‫קדימה, להמשיך!‬
‫עצור.‬
‫ארבע-עשרה מילים, שלוש טעויות.‬ ‫-שוב.‬
‫לוטננט עפיף אל-ביזרי.‬
‫קולונל...‬
‫כלומר, קולונל עפיף אל-ביזרי.‬
‫- יוני -‬
‫- יולי -‬
‫- אוגוסט-‬
‫- ספטמבר -‬
‫אחת, שתיים, ‬
‫שלוש, ארבע...‬
‫הגבר בחולצה החומה הקצרה.‬
‫שוב.‬
‫עצור.‬
‫ארבעים וחמש מילים, אפס טעויות.‬
‫אני יכול להשתפר.‬
‫אחמד סווידאני. ראש המשטרה החשאית.‬
‫טנק T-55, רוסי.‬
‫מרגמות 120 מ"מ. הבא!‬
‫האיש בכובע הירוק‬
‫והאישה המבוגרת ליד דוכן הירקות.‬
‫טעית בשניהם.‬
‫מחר תנסה שוב.‬
‫אין מקום לטעויות, אלי.‬
‫אין מקום לטעויות.‬
‫הוא זיהה את שניכם.‬
‫התחלתם להתרשל.‬
‫סליחה.‬
‫אני מחפשת את בעלי, אלי כהן.‬
‫זה לא...‬
‫הוא מגיע מהצפון...‬
‫מהדרום או מהצפון?‬ ‫-לא הצלחתי לראות.‬
‫הוא צריך אישור מעבר.‬
‫כולם החוצה!‬
‫לא אתה.‬
‫שמונים ושמונה.‬
‫הוא מגבש את סיפור הכיסוי שלו.‬ ‫הכול מתקדם לפי התוכנית.‬
‫צריך להכניס אותו במהירות לבואנוס איירס.‬
‫זה הזמן המושלם.‬ ‫-אני לא מסכים.‬
‫אם אני לא טועה, אני הבוס.‬
‫סיפור הכיסוי עוד לא מושלם.‬ ‫-אין כזה דבר "מושלם".‬
‫אנשים מתים בינתיים.‬
‫אין טעם לשלוח אותו לדמשק אם זהותו תיחשף.‬
‫תחשוב על הסכנה שצפויה לו שם.‬ ‫-רה"מ הקדיש את הבוקר לניחום אם‬
‫ששכלה שניים מבניה.‬
‫ילדה בת תשע שאיבדה את שני הוריה‬ ‫ואת שתי רגליה.‬
‫מתנדבת שבדית שהתעוורה‬
‫משום שבאה למדינה הזאת‬ ‫כדי לעזור בקטיף עגבניות.‬
‫אל תדבר איתי על סכנה!‬
‫הייתה לך חצי שנה. אני צריך את הסוכן שלי.‬
‫אתה עובד על סיפור הכיסוי?‬
‫לא ראיתי שהגעת.‬
‫חשבתי שסיימת להיום.‬ ‫-נכון.‬
‫אני רק לומד עוד קצת.‬
‫זה מבלבל מאוד.‬
‫נדמה שיש שם מהפכה כל חודשיים.‬
‫יש לנו בדיחה‬‫, ‬‫ ש‬‫המנהיג הוא ‬‫ה‬‫ק‬‫צין הסורי‬ ‫הראשון‬‫ ‬‫שמגיע לרדיו בבוק‬‫ר‬
‫כ‬‫די לומר ‬‫לעם שהוא הנשיא.‬
‫אני אמור להגיש מחר ליעקב דוח עליך.‬
‫מה כתוב בו?‬
‫כתוב שעברת את כל הבחינות.‬
‫ושאתה מוכן לצאת לשטח.‬
‫תודה.‬ ‫-אל תודה לי עדיין.‬
‫יש לך 24 שעות לחשוב על זה.‬
‫ואני רוצה שתיקח את הזמן‬
‫ותחשוב על זה טוב-טוב.‬
‫אם תחזור ותגיד שאתה מסכים, אגיש את הדוח‬
‫ותתחיל לעבוד כסוכן חשאי.‬
‫אבל אם תחליט שאינך מעוניין להמשיך, ‬
‫אשנה את הדוח.‬
‫אכתוב שאינך מועמד מתאים.‬
‫אתה רוצה שאסרב?‬
‫אנחנו מדברים פה על החיים שלך.‬
‫אני רוצה שתדע שאין לך מחויבות להסכים.‬
‫קצת מאוחר מדי לזה.‬
‫עשרים וארבע שעות.‬
‫תודיע לי.‬
‫שלום?‬
‫נדי.‬
‫מה?‬
‫את בסדר?‬
‫אימא שלך אמרה לי פעם‬ ‫שכשגבר מביא לאשתו פרחים, ‬
‫הוא בוגד בה.‬
‫זה מתאים לאימא שלי.‬
‫עם מי אתה בוגד בי?‬ ‫-מה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הלכתי היום לבקר אותך בחנות.‬
‫אמרו לי שהתפטרת לפני חודשים.‬
‫סליחה. הייתי צריך...‬
‫לספר לך קודם.‬
‫פשוט רציתי לוודא שיציעו לי את העבודה‬ ‫כדי שלא תתלהבי לחינם.‬
‫אבל זה מה שאתה רוצה?‬
‫להיות... מה בדיוק?‬
‫אני אהיה קניין‬
‫מטעם משרד ההגנה.‬
‫אסע ברחבי העולם.‬
‫אקנה אספקה, רהיטים, ‬
‫אולי אפילו כלי נשק לישראל.‬
‫זה מסוכן?‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫אלי, אם אתה דואג לכסף, ‬ ‫אני יכולה להשיג עוד עבודה.‬
‫אני לא מוכן שאשתי תעבוד בשתי עבודות.‬
‫אתה גבר פרימיטיבי.‬
‫אני הגבר הפרימיטיבי שלך.‬
‫זו ההזדמנות שלי‬ ‫להעניק לך את החיים שהבטחתי לך, נדי.‬
‫תיעדר מהבית לתקופה ארוכה?‬
‫לעבודה מטעם הממשלה‬
‫יש הרבה פוטנציאל.‬
‫אם אעשה עבודה טובה בשנים הבאות, ‬
‫לכי תדעי, אולי יהפכו אותי לשגריר, ‬
‫ואת תהיי אשתו של השגריר כהן.‬
‫למה באת לבקר אותי בעבודה?‬
‫עברתי בסביבה.‬
‫זה הכול.‬
‫אז תסכים, אלי...‬
‫להצעת העבודה.‬
‫תסכים.‬
‫- שלושה בינואר 1961 -‬
‫- ציריך האופטבנהוף‬ ‫ציריך, שווייץ -‬
‫דר שפיגל, בבקשה.‬
‫שלום. שמי סלנגר.‬
‫ברוך הבא לציריך.‬
‫תוריד בגדים, אלי.‬
‫מה זה?‬
‫כלום.‬
‫זה טיפשי. אני ואשתי...‬
‫כותבים זה לזה מכתבים‬ ‫ומשאירים אותם במקומות טיפשיים.‬
‫תקרא ותן לי.‬
‫אקרא אחר כך.‬
‫אין אחר כך.‬
‫אלי, אני אוהבת אותך יותר מכל דבר בעולם, ‬
‫אפילו עם השפם המטופש הזה.‬
‫היא אוהבת את השפם שלי.‬
‫תתלבש, ‬
‫כאמל.‬
‫אחכה בחוץ.‬
‫אתה מסתדר בלי סיגריות?‬
‫כן, מעולה.‬
‫תנסה מסטיק.‬
‫אני אשקול את זה.‬
‫הוא הגיע. מתדרכים אותו ברגע זה.‬
‫יופי. טוב מאוד.‬
‫מה זה?‬
‫גברת בורק לא מעוניינת בשוחד שלי?‬
‫לא היית צריך לעשות את זה.‬
‫אתה לא אשם במה שקרה לו.‬
‫אולי.‬
‫הוא היה מודע לסיכונים.‬
‫איבדנו סוכן.‬
‫זה קורה.‬
‫פגשתי את גברת בורק בפעם הראשונה‬
‫כשבאתי לבשר לה את החדשות הרעות.‬
‫לפני כן, ‬
‫לא ידעתי איך היא נראית.‬
‫זה היה קל יותר.‬
‫נקי, יעיל.‬
‫זו המדיניות.‬
‫אפשר לשאול משהו?‬
‫בטח.‬
‫בואנוס איירס...‬
‫זה לא ענייני, ‬
‫ואולי אסור לי לשאול בכלל, ‬
‫אבל...‬
‫לא מסוכן מצידנו לחשוף אותו ‬ ‫לכל כך הרבה אנשים?‬
‫זו בדיוק המטרה.‬
‫ארגנטינה היא המרכז החשוב ביותר‬ ‫של גולים ערבים.‬
‫זה מקום אידאלי עבור אלי‬ ‫ליצור קשרים בתוך הקהילה הערבית‬
‫בסביבה מבוקרת יותר.‬
‫זה סיכון מחושב.‬
‫שמי...‬
‫כאמל אמין ת'אבת.‬
‫שמי...‬
‫כאמל...‬
‫שמי...‬
‫שמי כאמל אמין ת'אבת.‬
‫קראו לי על שם אבי, ‬
‫אמין ת'אבת.‬
‫שמה של אימי הוא סעידה איברהים.‬
‫- שדה"ת אסייסה, ‬ ‫בואנוס איירס, ארגנטינה -‬
‫שניהם נולדו בדמשק, ‬
‫אבל עברו לביירות כדי למצוא עבודה.‬
‫שם נולדתי...‬
‫ב-1915.‬
‫בסופו של דבר, ‬
‫הוריי עברו לבואנוס איירס...‬
‫ואבי ניהל מפעל טקסטיל גדול ברחוב לגצי.‬
‫מספר 74.‬
‫ארבע.‬
‫שם אני גר היום.‬
‫רחוב לגצי.‬
‫מספר 74.‬
‫כשאבי הלך לעולמו, ‬
‫אללה ירחמו, ‬
‫העסק עבר לבעלותי, ואני גאה לומר‬
‫שהפכנו לאחת מחברות הטקסטיל המובילות‬ ‫בדרום אמריקה.‬
‫אימי, ‬
‫אללה ירחמה, ‬
‫מתה כמה שנים לפניו.‬
‫אין לי אחים או אחיות.‬
‫הייתה לי אחות גדולה, אבל...‬
‫היא מתה כשהייתי בן שלוש.‬
‫נשארתי רק אני.‬
‫מעולם לא ביקרתי בדמשק.‬
‫אבל...‬
‫התאהבתי בה דרך סיפוריו של אבי.‬
‫אני הפטריוט הגדול ביותר‬
‫של מולדתי האהובה.‬
‫אני מרגיש שהגיעה השעה...‬
‫שאשוב למולדת...‬
‫ואתרום בכל דרך שאוכל.‬
‫אני מאמין שאני יכול לחולל שינוי.‬
‫שמי...‬
‫כאמל אמין...‬
‫ת'אבת.‬
‫אין לנו הרבה זמן. בבקשה.‬
‫תחתום על המכתב.‬